SØLVSTOLEN
Ruinbyen "under mig".
Det andet og tredje tegn overså vi. Det er ruinbyen.
Vi må være gået hen over den I snestormen.
Det er min skyld. Jeg holdt op med at gentage tegnene.
Hvis jeg havde tænkt mig om, havde jeg set, det var en by. Selv I sneen.
Jeg så dele af den. Jeg følte, at vi burde stoppe.
Sandheden er, at vi var så ivrige efter at komme hertil -
- siden vi mødte kvinden og den sorte ridder.
Vi havde nær glemt alt om Prins Rillian.
Det skulle ikke undre mig, at det var hendes hensigt.
Men hvordan kunne vi overse de store og tydelige bogstaver?
Det gjorde vi ikke. Du faldt ned I et I I'et I "mig".
Det var graven med de tre sidegange.
Den grønne dame fik jer til at tænke på varm mad og varmt vand.
Det var for at få jer til at glemme alt andet.
Aslan var vred med god grund. Jeg skulle have husket tegnene.
Hvad er de nu?
Hold ud. Hvis du har fortalt mig dem, bør jeg kunne huske dem.
Først skal vi drage nordpå.
Det har vi gjort.
Det er min skyld. Det hele er min skyld.
(2) Drag mod nord, til I kommer til de gamle kæmpers ruinby.
(3) Når I finder en påskriften på en sten, så gør hvad den beder jer om.
Han forsvinder altid, når jeg vil have ham til at forklare.
Påskriften siger "Under Mig". Det giver ingen mening.
Jo, det gør.
Det betyder, at vi skal lede efter Prins Rilian under ruinbyen.
- Men hvordan? - Det er et andet problem.
Vi må vel gå tilbage.
Hvis vi kan se ruinbyen herfra, er den ikke langt væk.
Det nytter ikke at blive til efterårsfesten. Lad os tage af sted.
- Har du ikke fået morgenmad? - Jo.
Vi er spærret inde.
Korn nu ned, Scrubb. Det klarer du aldrig.
Tror I, at kæmperne virkelig har taget os som fanger?
- Uanset hvad så er vi fanger. - Vi slipper aldrig ud herfra.
Men vi ved jo ikke, om vi er deres fanger.
Det er ikke deres skyld, at alt er for stort til os.
Det vigtige er, at vi har en strategi.
Hvis vi slipper ud herfra, hvad gør vi så bagefter?
Går tilbage til ruinerne. Det aftalte vi for lidt siden.
Vi skal ud af Harfang først. Vi kan ikke undslippe om natten.
Når vi er på vores værelser med døren låst kan vi ikke slippe ud.
Prøver vi at flygte I dagslys, vil vi blive set.
Eftermiddagen er det bedste. Da er de døsige, efter de har spist.
God ide, Pole.
Først og fremmest må vi være glade og muntre.
I to er ikke altid I godt humør. Prøv at se på mig.
Jeg skal nok være munter og lystig.
De synes allerede, jeg er en munter fætter.
- I synes, jeg var fuld I går, ikke? - Nej.
Jo, I gjorde.
Det meste var påtaget. Jeg gik ud fra, det ville gavne os.
Men vi må foregive at være glade -
- så kæmperne ikke får mistanke om, at vi vil flygte.
Vi skal holde øjnene åbne og finde ud af mest muligt her
- og hvordan vi skal slippe ud. - Hvis vi ellers slipper ud.
Nu skal I komme og se kongen og dronningen og hele hoffet -
- som drager på jagt. Det er sådan et smukt syn.
Korn nu.
Korn nu med jer.
Vi er da ikke fanger om dagen.
Det er meget venlige. Måske har vi intet at frygte.
De rider ikke. De går.
Ingen heste er jo store nok til at bære dem.
Jeg kan ikke forestille mig, at dronningen går.
Hvis hun er på paladset hele dagen, hvad kan vi så.
Nu kommer hun.
Ned!
Nej, han er munter og lystig. Du må tage over.
Deres Majestæt, rejser De væk? De er vel snart tilbage?
Naturligvis. Vi skal være tilbage til efterårsfesten I morgen aften.
Vi er tilbage I aften.
Vi glæder os til I morgen aften. Vi elsker at være her.
Mens De er væk, må vi så løbe rundt på slottet og se det hele?
Sig nu ja, og vi må godt komme med til festen?
Ja, I skal skam med.
Videre.
Arbejdet kalder, små venner. Jeg håber, I kan underholde jer selv.
Vi fik dronningens tilladelse til at udforske slottet.
Naturligvis. Lad, som om I er hjemme -
- I den korte tid, I er hos os.
Der kan du se. De vil ikke holde os som fanger.
De er så søde I den alder. Det er vel nok en skam.
Hvor er I søde. Tusind tak. Alle er så flinke.
- Vi gør blot vores arbejde. - Jeg glæder mig til festen.
Hvad skal jeg tage på? Jeg må godt blive længe oppe, ikke?
Ja, det må du helt bestemt.
Gid det allerede var I morgen aften. Jeg håber, tiden går hurtigt.
Den lille stakkel.
Se nu at få æltet den dej.
Rub så neglene.
Det her bliver min død ...!
- Gør I klar til festen I morgen? - Ja, unge mand.
Hvor spændende. Hvad er det? Det dufter dejligt. Må jeg smage det?
Hvorfor ikke? Du er I voksealderen. Du skal fedes op.
Ud med dig.
Det er nyttigt at vide. Vi kan smutte ud uden at krydse gården.
Korn nu, Puddleglum.
Det er lækkert. Det bliver en dejlig fest. Jeg glæder mig til den.
Det er nok, unge dame. Ellers kan du ikke spise frokost.
Jeg har aldrig fået vildt før. Hvor er det lækkert.
- Du behøver ikke overdrive. - Hun er god. Alle elsker hende.
- Jeg har prøvet at være venlig. - Piger er bedre til det end drenge.
Selv drenge er bedre til det end sumpsprællere.
Værsgo.
Endnu en portion lækkert mørt vildt.
Så løj den hjort. Da den blev fanget, sagde den:
"Slå mig ikke ihjel. Jeg smager ikke godt. Jeg er meget sej."
- Jeg skal ikke have mere. - Vi har spist en talende hjort.
Det er rædsomt, at dyr bliver slået ihjel, så vi kan spise dem.
Men hvis nu dyrene her kan tale.
Åh, nej. Hun forstår det ikke.
Du har ikke boet her før. Nogle af mine bedste venner var talende dyr.
Det var de vel, men vi skal jo have mad.
Vi har påkaldt os Aslans vrede. Det sker, når man glemmer tegnene.
De blide kæmper huer mig ikke. Vi må flygte I eftermiddag.
Skynd jer nu med de kalkuner.
Jeg tror ikke, eftermiddagen er det bedste tidspunkt.
Men det er det.
I dagslys kan vi sige, at vi går tur.
Det ville de ikke tro på, hvis de så os om natten.
Bare rolig, Pole. Vi klarer os.
Lad lemmen stå åben, så katten kan gå ind og ud Den stakkel.
Det var så det.
Kedlen er på plads, og så laver jeg en kop the senere.
Først skal jeg lige sidde lidt ned og måske have mig en lille lur.
Så længe jagtselskabet ikke kommer hjem før tiden og kræver dit og dat.
- Hvornår plejer de at komme hjem? - Det er ikke til at vide.
Vær nu stille og sæt jer lidt ned.
Lad os komme af sted.
Jeg kan ikke klare det her.
Gråand denne lækre fugl kan tilberedes på mange måder.
En kogebog for kæmper. Gad vide, hvad kæmper spiser?
Mennesket det lille tobenede væsen regnes for en delikatesse.
Det udgør en del af den traditionelle efterårsfest -
- og serveres mellem fisken og stegen.
Eustace og Puddleglum, korn herop I en fart.
Korn nu herop.
Menneskepie.
Sumpspræller nogle mener, dyret er uegnet som kæmpeføde -
- pga. Den trevlede konsistens og mudrede smag.
Det var da rart. Jeg ville have troet, vi smagte godt.
- Vi klarede det. - Nej, vi gjorde ej!
Den farligste del venter stadig. Husk, vi er ude og gåtur.
I det øjeblik vi ligner folk på flugt, er det ude med os.
- I det tøj her kan alle se os. - Ja.
- Hvad er det? - Det er dem.
Bliv ved med at gå.
Slip hundene løs, eller vi får ingen menneskepie I morgen!
Efter dem!
Vi skal ikke bare stå her.
Korn nu!
Puddleglum, korn nu.
Der er en grotte.
Korn nu, Puddleglum.
Korn nu af sted.
- Lad os tage hinanden I hånden. - Bare jeg kunne finde en hånd.
Bare mærk dig frem og.
- Nu har jeg dig. - Det var min hånd.
Jeg har fundet dig, Puddleglum. Nu danner vi en kæde.
Langsomt nu, skridt for skridt.
Der er sikkert dødensfarligt herinde.
Her er nok både drager og usynlige floder.
Er I her? Sig, I er her.
Jeg vil ikke være alene hernede I mørket.
- Jeg er her. - Det er jeg også.
Er her ikke varmt? Vi må være faldet en mil ned I undergrunden.
Vi kommer aldrig op til overfladen. Vi er I en grav.
Hvad skal vi gøre? Fortæl mig, hvad vi skal gøre.
Gid jeg stadig havde mit fyrtøj. Det ville være rart at have nu.
- Hvornår havde du det sidst? - Da jeg gav jer åleragout.
Var det ikke, da hunden jagtede os ind I grotten?
- Du har nok ret. - Hold dog op, I to.
Hvilken forskel gør det, hvor han mistede det?
Det er væk. Vi er flere hundrede meter nede I jorden.
Denne gang kan jeg ikke se, hvordan vi skal komme ud.
Jeg kan ikke slet ikke se noget.
Jeg er frygteligt tørstig.
Nå hvad gør I her, væsner fra oververdenen?
Hvem er det? Hvem den!
Jeg er underverdenens vogter -
- og sammen med mig er en skare underjordsmennesker med våben.
Sig, hvad jeres ærinde er her I Dybets Rige.
En skare lyder af meget, men I dette lys -
- hvordan kan vi så sikre os, at du ikke bluffer?
Måske har du kun to eller en.
Tror du på mig nu?
Se dem lige.
Hvis de ikke kan få mig til at se alvorligt på livet, ved jeg ikke hvad.
Jeg har aldrig set så triste ansigter.
Besvar nu mit spørgsmål. Hvorfor er I her I Dybets Rige?
Vi faldt ned ved et uheld.
Mange falder ned, og kun få vender tilbage til det solbeskinnede land.
Gør klar til at følge med mig til dronningen af Dybets Rige.
- Hvad vil hun os? - Aner det ikke, næsvise lømmel.
Hendes vilje betvivler man ikke. Man adlyder.
Rejs jer op.
March!
Jeg går ikke derind. Det vil jeg ikke.
- Følg med de andre. - Jeg kan ikke.
Du forstår ikke. Hun hader at være under jorden.
- Mørke indelukkede steder. - Du skal gå videre.
Hør nu her, Pole. Jeg går først, og så kan du gå lige I hælene.
Og scrubb kan gå bagved lige I hælene på dig.
På den måde bliver det ikke så slemt.
Jeg havde det ligesom dig oppe på skrænten, da vi korn hertil.
Du skal prøve.
Der er da én god ting ved at være under jorden Det regner ikke.
Hvem er den gamle mand?
Det er gamle Fader Tid, som engang var konge I overlandet.
Nu er han sunket ned I Dybets Rige og drømmer om alt det -
- der bliver gjort I verden ovenover.
- Det siges, han vil vågne. - Hvornår?
Når verden går under.
Mange synker ned. Kun få vender tilbage til det solbeskinnede land.
- Hvad er der? - Jeg er en sumpspræller.
Jeg har brug for himlen og vinden. Jeg har brug for solen.
- Jeg kan ikke klare det her mere. - Jo, du kan.
Vi er hos dig. Nu varer det ikke så længe.
Jeg har brug for solen.
Korn nu.
Hvor er jeg dog tørstig.
Bare rolig. Vi vil snart finde vand.
Se! Vand.
- Korn nu. - Hvad gør I? Stop så!
Vi har ingen tid at spilde. Gå ombord.
- Er det personen, du fører os til? - Personen ...7 Ugudelige barn.
Hun er dronning af hele den mægtige underverden.
Væsner fra oververdenen. Gå ombord nu.
Jeg skal ingen steder under hendes fane.
Ulydige knægt. Hun er dronning og skal adlydes uden indvendinger.
Korn!
Rør mig ikke!
Kast los!